Plesa+Niculina

=Să ne cunoaştem psihicul!=

Caracteristicile psihicului
psihicul este o forma specifica de reactie a organismului la solicitarile mediului, cu scopul adaptarii la acesta. Pentru a supravietui, toate organismele trebuie sa intre in contact cu mediul si sa se adapteze la el. psihicul este expresia vietii de relatie. Omul exista ca om doar in actiune, in raport cu mediul ambiant pe care il asimileaza, sedimenteaza si cristalizeaza in sine. psihicul este un rezultat, un produs al creierului.

Procese psihice superioare
GÂNDIREA MEMORIA IMAGINAŢIA

Procese psihice superioare
Gândirea este procesul psihic de reflectare mijlocită şi generalizat-abstractă – sub forma noţiunilor, judecăţilor şi raţionamentelor – a însuşirilor comune, esenţiale şi necesare ale obiectelor şi a relaţiilor logice, cauzale dintre ele. Gândirea – nivelul cel mai înalt de prelucrare şi integrare a informaţiei.

Gândirea
Gândirea este capacitatea de a rezolva probleme. J. Piaget – inteligenţa se dezvoltă treptat, stadial. H. Gardner – teoria inteligenţelor multiple: nu avem o singură inteligenţă, ci mai multe; – gândirea – sistem multifazic;

Memoria
Memoria este un proces psihic care constă în întipărirea, recunoaşterea şi reproducerea senzaţiilor, sentimentelor, mişcărilor, cunoştinţelor etc. din trecut. Memoria defineşte dimensiunea temporală a organizării noastre psihice, integrarea ei pe cele trei segmente ale orizontului temporal – trecut, prezent, viitor.

Fără dimensiunea mnezică, am trăi numai prezentul clipei, am fi în permanenţă puşi în faţa unor situaţii noi, pentru care nu am dispune de nici un fel de experienţă elaborată, de nici un procedeu de abordare şi rezolvare, ne-am zbate permanent în jocul încercărilor şi erorilor, adaptarea devenind, practic, imposibilă.

Memoria are o funcţie cognitivă. Este un proces de cunoaştere, iar rolul ei cel mai important este acela de a oferi conţinuturi proceselor cognitive superioare (gândirii şi imaginaţiei).

Memoria are şi o funcţie adaptativ reglatorie, jucând un rol fundamental în echilibrul vieţii psihice a omului. Fără memorie, nu ar fi posibil fenomenul de conştiinţă. Memoria realizează ancorarea omului în trecut, capacitatea de a rezolva situaţiile prezente şi resurse pentru anticiparea celor viitoare.

Imaginaţia
Imaginaţia ocupă o poziţie aparte pe continuumul activităţii de cunoaştere. Pe de o parte, ea vine în continuarea reprezentării, bazându-se direct pe memorie, pe de altă parte, ea deviază traiectoria care merge spre gândire, făcând o buclă. În psihologie, imaginaţia se defineşte ca proces intelectual (cognitiv) de selectare şi combinare în imagini noi, elemente din experienţa anterioară sau de generare de imagini fără corespondent în această experienţă. Produsul activităţii imaginative nu se reduce doar la imagini singulare, disparate, ci el presupune proiecte şi planuri complexe, care se obiectivează în diferite forme inovaţii, invenţii, descoperiri, opere literare, muzicale, plastice, etc.

Spre deosebire de gândire, care se încapsulează în reguli şi norme riguroase, ce-i impun întotdeauna congruenţa sau compatibilitatea cu realitatea obiectivă, imaginaţia este liberă de canoane, ea putându-se mişca nu numai pe tărâmul realului perceptibil, ci şi pe cel al fantasticului. Ea nu are aşadar limite, ceea ce-i conferă întotdeauna o notă de inedit, de noutate. În cursul vieţii, imaginaţia traversează o traiectorie complexă: exuberantă, irezistibilă în copilărie, devine structurată, persistentă şi orientată finalist în adolescenţă, productivă în tinereţe şi slabă la vârstele avansate. Pe măsura dezvoltării structurilor gândirii, imaginaţia se mulează din ce în ce mai mult pe probleme reale, integrate activităţilor sociale actuale în domeniul artei, tehnicii, ştiinţei.

Imaginaţia are o funcţie cognitivă, ea având roluri importante în lărgirea sferei cunoaşterii, explorând zone noi şi căutând soluţii noi la problemele existente. Dacă gândirea adânceşte sfera cunoaşterii, imaginaţia lărgeşte această sferă şi oferă astfel gândirii noi teritorii. Imaginaţia are o funcţie adaptativ reglatorie, care exprimă locul şi rolul imaginaţiei în sistemul psihic uman, ea constituind procesul predilect al creativităţii. Imaginaţia conferă conştiinţei dimensiunea explorativă şi creatoare.

Surse bibliografice
http://ro.wikipedia.org/wiki/Imagina%C8%9Bie www.didactic.ro/materiale-didactice/descarcare/97350 http://gscerchez.licee.edu.ro/rodideal%20pdf/2.Procesele%20psihice%20si%20rolul%20lor.%20Psihicul%20-%20caracteristici%20si%20clasificare.pdf